E cineva?
Ce naiba?
Conacul Beckworth, Eagle Creek, California
Apreciez că oamenii tăi au preluat chestia asta, agent Lisbon.
Nu ne-am ocupat de prea multe cazuri de crimă... de fapt, de niciunul.
Sincer să fiu, mă gândesc să învăţ de la voi.
Nicio problemă, dle şerif adjunct Fisher.
E un oraş mic. Nu avem prea multe probleme.
Păi, e păcat.
Problemele sunt ocupaţia ta.
Ai putea spune asta.
Victima e Alan Foster...
43 de ani, căsătorit, fără copii.
Arhitect. A cumpărat casa acum câteva luni,
a spus că o va "dezintoxica".
Soţia a fost cu el aseară?
Nu, era în oraş. Au o casă în San Francisco.
Am trimis un om să-i dea vestea.
Mai era cineva cu el în casă?
Nimeni, din câte ştim noi.
Nu ştiu ce să spun.
Casa era încuiată mai ceva ca o celulă în închisoare, când am ajuns eu aici.
Mi-a luat jumătate de oră doar ca să opresc alarma.
Cho, verifică sistemul de alarmă.
Ori victima a lăsat pe cineva înăuntru, ori au intrat prin efracţie, pe undeva.
E păcat. Foster părea un om drăguţ.
Asta e o minciună. Nu l-ai plăcut deloc.
- N-am spus asta. - Ba da, ai spus.
Credeai că e bogat, arogant, pretenţios.
Un interlop. Purta acei ochelari fiţoşi, de arhitect.
Tu l-ai omorât?
Dacă eu l-am...
Nu.
Ce fel de întrebare e asta?
Are ceva în mână.
- Jane! Mănuşi. - Ai dreptate.
O butonieră din bronz cu litera "b"?
Are vreun înţeles pentru tine, dle şerif adjunct?
Nu.
Care e problema lui?
Mi-ar lua prea mult timp să-ţi răspund.
Hai să ne uităm înăuntru.
Bine. Pe aici.
Semnele clare de luptă elimină sinuciderea.
Asta şi faptul că sinucigaşii de obicei deschid fereastra înainte de a sări.
Ce te frământă, Fisher?
Ce? Nimic. Ce tot spui acolo?
Văzând acea butonieră ţi s-au dilatat pupilele.
Acum ai devenit palid.
Ce se întâmplă, Fisher? Ce te frământă?
Păi, mi-a venit în minte că butoniera
ar putea fi de la "Beckworth",
- şi m-a trecut un fior, asta e tot. - Cine e Beckworth?
Walter Beckworth.
A fost primul proprietar al acestei case... el a construit-o.
A murit acum 80 de ani şi ceva. Lumea spune că bântuie acest loc.
Am auzit poveştile pe când eram copil.
- Dar nimeni nu le dă crezare. - Aşa e.
Tipul de la compania de securitate a verificat rapoartele alarmei.
A fost pornită şase ore, de aseară
până au oprit-o agenţii azi dimineaţă.
Nicio alarmă sau întreruperi de funcţionare.
Din câte văd eu, nimeni n-a intrat sau ieşit din această clădire
- exceptând victima. - Dar e imposibil. Nu-i aşa?
Înfricoşător.
Nu vreau să spun că munca voluntară e o slujbă mai bună decât asta,
dar mă face să mă simt mai bine la sfârşitul zilei.
Văd oamenii zâmbind ca urmare a muncii mele.
E ceva, ştiu şi eu, mulţumitor în asta.
Cât de des vedem oamenii zâmbind în slujba asta?
Lăsându-i deoparte pe nebuni, niciodată.
Legistul a luat cadavrul lui Foster.
Mă duc după soţia lui şi o aduc la birou.
- Lisbon cu Jane sunt sus, pe verandă. - Bine, mulţumesc.
Face muncă voluntară la bucătăria săracilor.
E super.
E un bărbat acolo. Crezi că ea, ştii tu...
şi-o trage acasă cu tipul ăsta.
Nu! Un voluntar. Un bucătar. Şi ea nu e...
Nu ştiu. Încă nu... poate... aşa cred...
Eu nu... Nu.
Omule, ai nevoie de terapie.
Cumva, ucigaşul a intrat în casă
fără să declanşeze alarma sau s-o oprească.
Deci ucigaşul n-a intrat pe uşa din faţă.
Probabil a găsit vreun fel de breşă în sistem.
Verifică împrejurimile şi în interiorul casei.
- Află cum au intrat. - De asta mă ocup.
Grace, tu eşti genul spiritual. Crezi în fantome?
Cred că sufletul supravieţuieşte morţii
şi un suflet chinuit se poate face cunoscut.
Haide. Doar nu crezi cu adevărat că e o fantomă aici.
Nu. Ştiu şi eu.
Dacă vezi o fantomă anunţă-mă şi pe mine.
Sediul CBI, Sacramento, California
De cât timp stătea soţul dvs. la conacul Beckworth,
dnă Foster?
Venea şi pleca de vreo trei săptămâni, de când am încheiat afacerea.
De ce? E destul de distrusă.
Ca să simtă pulsul casei înainte să lucreze la ea.
A spus că trebuie să stai într-o casă cam o lună
înainte să te gândeşti să o schimbi.
E foarte conştiincios în acest sens...
Sau era conştiincios în acel sens.
Am putea lua o pauză dacă aţi dori.
Nu, nu, nu. Hai să terminăm cu asta.
Eraţi acasă în noaptea uciderii soţului dvs.?
Da.
Trebuie să întrebăm... E cineva care poate confirma asta?
Nu, eram singură.
Alan a fost la conac toată săptămâna.
Era ceva obişnuit ca dvs. şi soţul dvs. să fiţi despărţiţi aşa de mult timp?
Nu era neobişnuit când a început proiectul.
A fost absorbit.
Cine ar fi putut să-i vrea răul soţului dvs.?
Nu pot să vă spun cine era supărat pe el...
Victoria Abner.
- Cine e? - E hipioata aceea care stă în oraş
şi ţese pânze şi pături.
Ea a deţinut Beckworth.
E descendenta bărbatului care l-a construit.
Era supărată pe soţul dvs. fiindcă a cumpărat conacul?
Nu la început.
Erau nişte probleme de taxe legate de proprietate,
aşa că am crezut că se va bucura să scape de ele.
Dar... la o săptămână după ce am bătut palma,
a explodat, pretinzând că Alan a furat casa.
Era maliţioasă.
L-a ameninţat vreodată pe soţul dvs.?
A trimis nişte e-mail-uri destul de înfricoşătoare.
Scuzaţi-mă.
Trebuie să vedem acele e-mail-uri.
Ce?
Walter Beckworth a fost omorât în 1928...
O bătaie pentru o femeie. Ştii cum?
Nu şi nu-mi pasă.
A fost aruncat de la exact aceeaşi fereastră
de la care a fost aruncat Alan Foster. Coincidenţă?
Da.
Da. Totul e aici. E cumva văduva lui Foster?
Trebuie să vorbesc cu ea.
Dnă Foster? Patrick Jane.
A văzut sau auzit soţul dvs., ceva ciudat în acel conac...
Imagini ciudate, zgomote neobişnuite, năluci?
La drept vorbind, Alan a menţionat nişte lucruri ciudate.
- Ce fel de lucruri? - În ultima săptămână şi ceva..
a auzit nişte zgomote noaptea, nişte gemete.
Spunea că uneori părea că lucrurile se mişcă.
Ştiu că e puţin înfiorător, dar pe Alan nu-l deranjau.
Era obişnuit cu casele vechi.
Ce legătură are asta cu modul în care a murit?
Victoria Abner nu are nicio arestare, dar acum trei ani
un vecin a obţinut un ordin de restricţie
împotriva ei... o ceartă în legătură cu cânele vecinului.
Victoria s-a ales cu un pic de "ţi-am tras-o".
Du-te să vezi cât de supărată a fost, cu adevărat.
- Că Foster a cumpărat conacul. - Bine.
Şi să nu uiţi să o întrebi de fantomă.
Nu o întreba de fantome.
Crezi că nu ştiu ce faci?
Fără fantome.
Fantoma are legătură cu moartea lui Foster.
Nu, nu are, fiindcă fantomele nu există.
Nu există în mintea ta,
dar dacă crezi că există, atunci există.
Ai găsit ceva?
Nici urmă de pârghii pe nicio ramă până acum.
Fără urme de picioare sub ferestre.
N-am văzut niciun semn de intrare forţată.
Poate a fost o fantomă.
Fantomele nu aruncă un om de 90 de kg pe fereastră.
Dar ce fac fantomele?
N-am nicio idee. Hai să verificăm şi partea cealaltă.
Deci continui să faci muncă voluntară la bucătărie?
Da.
Îţi faci o mulţime de prieteni noi, bănuiesc.
Da.
Da, asta e minunat la munca voluntară.
Întâlneşti atât de mulţi oameni care au acelaşi
sistem de valori şi pasiuni ca tine.
- Aşa e. - Uită-te la asta.
- Ce? - Lacătul de pe uşă... pare nou.
Cineva l-a tăiat.
Păi, dacă nu au început încă lucrul la casă...
Toate uneltele electrice lipsesc.
Ce-i acolo?
Crezi că fantomele fumează cu filtru?
Şefa, cineva a pătruns în zona de depozitare,
a furat o mulţime de echipamente şi accesorii.
Poate că au pătruns şi în casă.
Pot să te ajut cu ceva?
Văd că v-aţi specializat în istoria locală.
Domnule...
- Raimey. Philip Raimey. - Da, şi dvs. sunteţi?
În căutarea unei informaţii despre Walter Beckworth.
Sunteţi de la poliţie?
Aţi auzit de incidentul cu Foster?
Da, dar nu spuneţi nimănui.
Patrick Jane.
Păi, dle Jane, dacă vă interesează Beckworth
aţi venit la locul potrivit.
Mulţumesc.
Minunat magazin.
Agent Cho, sigur că am fost furioasă pe Foster.
Dacă cineva v-ar fura casa, n-aţi fi la fel de furios?
- A cumpărat casa, dnă Abner. - Nu înţelegeţi.
O casă în care n-aţi mai locuit de când eraţi copilă.
Nu asta e problema.
Îmi pare rău. Nu ştiam că eşti cu cineva.
El este nepotul meu, Drew.
Agent Cho întreabă de Alan Foster.
Vrea să ştie de ce eram aşa de supărată
pe omul care a furat Beckworth.
- E o problemă complicată. - Nu, nu e aşa de complicată.
Sunt mulţi factori ce trebuie luaţi în considerare...
economic şi emoţional.
Nepotul meu e avocat. E foarte sensibil.
Asta e bine, fiindcă eu nu sunt.
Nu e niciun factor de considerat.
Foster era un hoţ şi un mincinos.
Nu vă puteaţi permite taxele pentru casă.
Aţi fost recunoscătoare, la început, când a cumpărat-o.
Ce v-a făcut să vă răzgândiţi?
Ai o aură foarte bună.
Mulţumesc.
Culoare minunată... roşu aprins...
Închegată, realistă.
Şi aura lui Foster era roz,
roz murdar.
Asta înseamnă necinste, nepăsare.
Când a venit la mine...
a spus că vrea să conserve Beckworth.
M-a minţit.
A vrut să-l devasteze... casa copilăriei mele...
şi nu l-am putut lăsa să facă asta.
Uite, agent, conacul Beckworth e, în mod clar,
un subiect emoţional pentru familia mea,
dar orice ar fi putut simţi sau spune,
mătuşa mea e incapabilă să rănească pe cineva.
Unde aţi fost aseară?
Acasă,
în patul meu, nu-l omoram pe Alan Foster.
Dar dvs.?
Am fost aici. Am stat cu mătuşa mea
din când în când, de când a fost obligată să vândă casa.
Mă ajută cu chestiile juridice.
Aş fi pierdută fără el.
Garanţii şi contracte... nimic complicat.
Scuzaţi-mă.
Cho.
Cho, ai întrebat de fantomă?
Nu, ai auzit ce a zis Lisbon.
Vorbesc cu un istoric local.
Se pare că Beckworth a fost implicat adânc în spiritism.
Îi plăcea să exploreze lumea de dincolo,
A ţinut judecăţi şi tot felul de fleacuri.
Aşa că fantomele sunt relevante, prietene.
E foarte important.
Cho?
Nu mă lăsa să aştept.
Doamnă, ştiţi ceva despre fantoma de la conac?
Sigur că da.
E spiritul bunicului meu, Walter Beckworth.
Obişnuia să mă viziteze când eram copil.
Spune că e o fantomă.
Mulţumesc. Nu-i nicio surprinză.
Miere de trifoi roşu?
Da, de fapt asta e.
- Jane? - Scuză-mă.
Dl Raimey spune că mai există o comoară ascunsă acolo.
Se zvoneşte că ar fi o comoară, e doar un zvon.
Se zvoneşte că ar fi o comoară.
Nu ştiu ce avere a ascuns Beckworth în casă.
Abner ştie ceva de asta?
Comoara lui Beckworth?
Da.
Toţi din familie ştiau că există
o comoară mitică şi uriaşă.
Am renunţat să o mai căutăm cu ani în urmă. Era o înşelătorie.
Dacă nu era, crezi că aş mai fi locuit aici?
Spune că nu e nicio comoară.
Am înţeles. Mulţumesc.
Bine.
Nu e comoară.
Miere de trifoi roşu.
Mulţumesc.
Dacă mai e ceva, cu ce vă pot ajuta...
Păi, mai este un singur lucru.
Cum câştiga Beckworth bani?
A fost contrabandist... unul foarte înfloritor.
E în aceea, a doua de jos.
Bine. Mulţumesc.
V-aţi întâlnit vreodată cu Foster?
O dată sau de două ori.
Părea destul de agreabil.
Niciodată nu i-am dat atenţie.
- Bătrân ramolit şi mincinos ce eşti. - Poftim?
M-ai auzit.
Nimic în exteriorul casei.
Hai să verificăm înăuntru.
Asta e ciudat.
Ce?
Am crezut că era închisă.
Ai auzit?
Da. E cineva sus.
Am crezut că a plecat toată lumea.
E cineva?
Vine de acolo.
E o instalaţie electrică veche, bănuiesc.
Ce-a fost asta?
BIC. Ieşi afară.
Poliţia. Oricine ai fi, ieşi din cameră
cu mâinile deasupra capului.
Jane?
- Unde a dispărut? - Cum a făcut asta?
E simplu.
Să vă arăt.
Vedeţi?
Totul e numai butoane.
Există un sistem de ţevi care
propagă sunetul prin toată casa.
- Alo? - Da. Totul e fals...
Fiindcă, credula mea Van Pelt,
spiritele sunt doar iluzii
şi nimic altceva.
Şi fantoma? Cum ai făcut asta?
Piesa de rezistenţă.
Dacă stai în colţ, prietene Rigsby,
Şi, Grace, dacă ocupi locul de lângă uşi.
Tehnica "Fantoma lui Pepper".
Un truc al vechilor magicieni... o simplă iluzie optică.
Tot ce-ţi trebuie e o placă de sticlă
ce glisează din perete...
E o reflecţie?
Şi lumină.
Şi am oprit-o.
Beckworth a construit toate astea
doar ca să creeze iluzii?
Astfel încât să poată să-şi uimească şi să-şi îngrozească oaspeţii
cu măiestria lui ocultă şi a fost folosită recent.
Cineva a şters praful.
Deci, cineva încerca să-l sperie pe Foster.
- De ce? - Şi cum au intrat în casă?
- Alarma era pornită tot timpul. - Veniţi cu mine.
Beckworth era contrabandist în timpul prohibiţiei.
Cea ce a însemnat că a trebuit să introducă, pe furiş, băutura în casă
şi s-o ascundă undeva
unde autorităţile nu puteau s-o găsească.
Casa asta e ciuruită de pasaje secrete.
Incluzând şi cele care duc afară?
Capul jos. Aruncaţi o privire.
Eu voi verifica pereţii exteriori.
Fără îndoială că unul dintre noi va găsi pasajul secret.
După dvs..
Mulţumesc.
Jeb Haas?
Cine vrea să ştie?
Agent Lisbon, B.I.C.
O drăguţică de fată ca tine?
Am nişte întrebări pentru tine, în legătură cu moartea lui Alan Foster.
N-am nimic să-ţi spun.
Se pare că au fost furate nişte materiale de construcţii
în jurul orei când a avut loc crima.
Şeriful adjunct Fisher spune că tu eşti hoţul de prin zonă,
cel mai probabil, care ar fura astfel de lucruri.
Fisher te-a trimis? Ticălosul.
Nu ştiu ce ţi-a spus,
dar nu ştiu nimic despre vreo spargere sau crimă.
Atunci nu te deranjează să vii cu mine la sediu.
Şi dacă nu vreau să merg?
Domnule, nu trebuie să devină complicat.
Eşti bine?
Da, da. Tu?
Uită-te la asta. Pivniţe de vinuri.
Mă întreb dacă mai e bun.
Mă îndoiesc.
- Ce-a fost asta? - Probabil şobolani.
Doamne, nu. Urăsc şobolanii.
- Atunci e doar o fantomă. - Tu nu crezi în fantome.
Da, dar tu crezi. Aşteaptă sus, dacă vrei.
Mă ocup eu de asta.
Mulţumesc. E în regulă.
În aceeaşi noapte în care Foster a fost omorât, ai intrat în
clădirea de la piscină şi ai furat, de echivalentul a câteva mii de dolari,
unelte şi echipamente.
Ştim, fiindcă am găsit o parte din lucrurile furate în maşina ta
şi am găsit acest muc de ţigară în clădirea cu piscină.
În mod clar are ADN-ul tău pe el.
Toată lumea ştie că locul acela e împânzit
cu nu ştiu ce sistem de alarmă fiţos.
N-am omorât pe nimeni.
Nu l-am văzut niciodată pe Foster şi niciodată n-am fost în casa lui.
- Ar fi frumos dacă ai putea dovedi asta. - Nu pot,
dar am o anume informaţie despre acea seară...
Informaţie pe care o vrei.
Bine.
Nu înainte de a face un târg în legătură cu acuzaţiile de furt
şi intrare prin efracţie ("ipe")...
- Unul bun. - Vrei un târg? Bine.
Şi ca să fim înţeleşi, e un târg pentru furt şi pentru"ipe"
- sau şi pentru evaziune fiscală? - Ce?
Conform rapoartelor fiscului,
n-ai mai plătit taxele din 2002.
Decât dacă n-ai câştigat niciun bănuţ timp de şapte ani,
te confrunţi cu nişte acuzaţii serioase de evaziune fiscală.
Ai idee câţi ani de închisoare înseamnă asta?
Închisoare?
Ani mulţi, penalizări uriaşe.
Te las să te gândeşti.
Când încărcam lucrurile în maşină din clădirea de la piscină,
am văzut o maşină în pădure...
Un BMW negru.
Cineva stătea pe locul şoferului...
Soţia lui Foster.
Lillian Foster?
Am văzut-o prin oraş. A stat acolo tot timpul.
Nici măcar nu m-a observat. Doar privea pierdută spre casă.
Mai era acolo când ai plecat?
Da.
Deci, o să faci ceva...
Vreau să spun, cu problema cu taxele?
Nu-ţi face probleme. Te-am minţit.
Ce are?
Nu ştiu. Poate bateriile.
Nu da cu ea.
Bine. Repar-o tu.
O folosim pe a mea.
Ce? Ce? Ce?
Am simţit ceva târându-se pe piciorul meu.
Mai e acolo?
- Nu. - Probabil a fost o fantomă.
Grace?
Da?
Nu contează.
Poate ar trebui să continuăm.
Grace, te iubesc.
Te-am iubit din prima clipă de când te-am cunoscut.
Dă-le încolo de reguli. Dă-l încolo de BIC. Am nevoie de tine.
Eu...
E...
Dacă nu mă opreşti, o să te sărut.
Evrica!
Am găsit-o!
Bună treabă. Da, ne vedem la birou
după ce o luăm pe Lillian Foster.
Suntem lângă casa ei acum.
Jane spune că a găsit altă intrare în conac.
Ştiam că trebuie să mai fie o intrare.
Cum îndrăzneşti să vii aici, ticăloasă nebună?
Soţul meu tocmai a murit!
E cumva Victoria Abner şi nepotul ei?
Ce fac aici?
Mi s-a părut o idee bună.
N-ai pic de ruşine?
Dnă Foster, vă rog să vă calmaţi.
Ştii ce eşti? Eşti o prădătoare.
Eşti o nebună obsedată şi hrăpăreaţă!
Acel conac e al meu.
Aparţine familie mele.
O să-i dau foc înainte să mai calci acolo!
Doamnă, ai nevoie de ajutor psihiatric.
Da?
Despărţiţi-vă!
Luaţi-o de pe mine!
- Ce naiba s-a întâmplat cu tine?! - Haide. Haide.
- N-ai pic de demnitate. - Tu eşti cea care a venit în casa mea!
- Tu ai venit în casa mea... - Da, eu sunt ticăloasa nebună?
Cum vă simţiţi, dnă Foster?
Jenată.
Cum de aţi avut scandal cu dna Abner?
A trecut pe aici să întrebe dacă poate să închirieze conacul de la mine,
văzând că eu nu vreau să locuiesc acolo.
A spus de ce?
N-am aşteptat să aud detaliile.
Ne-a necăjit tot timpul şi acum asta?
Mi-e teamă că... mi-am pierdut firea.
Mai e ceva ce am vrut să vorbim cu dvs..
N-aţi fost în San Francisco
În noaptea uciderii soţului dvs..
- Aţi fost la conac. - Ştiţi de asta?
- De ce ne-aţi minţit? - Mi-era jenă.
- De ce? - De faptul pentru care eram acolo.
- Şi de ce mă rog? - Îşi spiona soţul.
Îl suspecta că e infidel.
Da. De unde ştii asta?
Fiindcă a mai fost infidel?
Da.
A avut o relaţie acum un an.
Era plecat din oraş. Eu eram prinsă de munca mea
şi s-a întâmplat.
Sunteţi foarte înţelegătoare.
Am fost furioasă, credeţi-mă.
Dar am încercat s-o rezolvăm... cu consiliere şi aşa mai departe
şi am crezut că am depăşit problema.
Dar eu n-am depăşit-o.
N-aveam încredere în el.
Atunci când Alan mi-a spus că-ţi va petrece weekendul
la conac şi nu vine acasă,
m-am hotărât să merg acolo şi să-l prind asupra faptului.
Dar n-a apărut nimeni.
Nu.
M-am simţit atât de mizerabil că am plecat fără să vorbesc cu el.
- La ce oră aţi plecat? - În jur de ora 10.
Există vreun mod să dovediţi asta?
Am alimentat în drum spre casă.
Compania de cărţi de credit are înregistrată chestia asta, nu-i aşa?
Da, vom verifica.
Nu pot să nu mă gândesc că dacă stăteam acolo,
dacă mergeam să vorbesc cu Alan,
ar fi încă în viaţă.
Cel mai probabil aţi fi fost amândoi morţi.
După cum mă simt, aş prefera asta.
Sentimentul acela va trece.
Ce ştii tu despre asta?
Destule.
Ce mai faci, Drew?
Bine. Mulţumesc.
Mătuşa ta va sta cu noi puţin mai mult.
Cearta asta trebuie s-o aplanăm, bine?
Am încercat s-o opresc să se extindă.
De aceea eram şi eu acolo,
dar duşmănia m-a luat pe nepregătite.
Ţine de mătuşa ta dacă o acuzăm sau nu,
Dar eşti avocat. Ştii cum stă treaba.
Nu sunt chiar avocat.
Mătuşii mele îi place să exagereze.
Sunt asistent de avocat.
Cho, îmi pare rău. Ai un moment?
Sigur. Totuşi ne trebuie o declaraţie de la tine.
Scuză-mă un moment. Care-i treaba?
I-am spus lui Grace că o iubesc.
Bine. Bravo. Şi apoi ce s-a întâmplat?
Nimic.
Jane ne-a întrerupt şi de atunci n-a mai scos un cuvânt.
Mai spune-i o dată.
În regulă, bine. Să-i spun din nou.
Aura dvs. e fascinantă, dle Jane...
Atât de multe tonalităţi.
Mulţumesc.
Conacul e de nelocuit.
De ce l-aţi vrea înapoi?
Motive sentimentale.
Nu. Nu, nu de asta.
Sunteţi închisă, tainică. Ascundeţi ceva.
E ceva în casa aceea, nu-i aşa?
Ceva ce nu vreţi ca altcineva să găsească...
- Dovada vinovăţiei dvs., poate. - E absurd.
Nu. Aveţi dreptate. E absurd.
E cu totul altceva.
Comoara.
Ce comoară?
Comoara lui Walter Beckworth pe care a ascuns-o în conac.
Am vrut casa înapoi
fiindcă nu mi-a plăcut ce plănuia Foster cu ea.
- Avea de gând să o distrugă. - Foster a locuit doar câteva săptămâni.
De unde aţi fi putut şti ce avea de gând să facă, înainte să facă?
Din conversaţie, mi-a spus.
Doamnă, dacă aflăm că minţiţi, deveniţi principalul suspect.
În regulă.
Cum te descurci cu ghicitorile?
Am găsit indiciul acum câteva săptămâni
când am cumpărat câteva dintre lucrările lui Beckworth
la o vânzare de bunuri. Era într-o scrisoare
către unul din verişorii lui, chiar înainte de moartea sa.
Beckworth s-a lăudat că a ascuns "minunata lui comoară"
unde nimeni să n-o găsească şi apoi ne-a lăsat...
acest indiciu... "dacă bogăţia e ceea ce cauţi cu adevărat",
"singurul loc în care să cauţi e aici".
Doar atât? Asta e ghicitoarea?
- Da. - Interesant.
Sigur că i-am spus dnei Abner imediat,
dar casa era deja vândută lui Foster.
De ce nu mi-aţi spus de asta înainte?
Păi... nu mi s-a părut relevant.
E motivul. E foarte relevant.
Dl Raimey şi dna Abner au fost de acord să păstreze tăcerea pentru a evita
să trebuiască să împartă prada cu altcineva, nu-i aşa?
Da, dar asta nu înseamnă că vreunul dintre noi l-a omorât pe Foster.
Ai perfectă dreptate. Oricine l-a omorât pe Foster...
doar încerca să-l sperie să plece din conac.
Ar putea fi oricine din cei care voiau comoara.
- Chiar şi tu, şerif adjunct Fisher. - Aşa e. Eu l-am ucis.
- Tu l-ai ucis? Mai devreme ai negat. - Nu mai face asta.
Trebuie să văd indiciul. Unde e scrisoarea?
Mulţumesc.
Ce?
Miroase bine. "Dacă bogăţia e ceea ce cauţi cu adevărat",
"singurul loc în care să cauţi e... să auzi".
"Să auzi"...
E scris "auzi".
Păi, am presupus că e o greşeală.
Nu există greşeli.
Să mergem.
După cum ştiţi, Walter Beckworth a lăsat un mesaj codificat
descriind locaţia comorii sale.
V-am adus pe toţi aici să mă ajutaţi s-o găsesc.
Cuvântul "aici" e scris greşit în ghicitoare.
Nu cred că e o greşeală.
Cred că indiciul însuşi...
se află în acest cuvânt...
"auzi"... a u z i.
Ce vă vine în minte când spun cuvântul "auzi"?
Zgomot.
Sunete.
- Urechi. - Foarte bine. Ce altceva?
Muzică. Instrumente muzicale.
Posibilităţi precise.
Cho?
Dezveleşte-l.
Ce e?
Da, ce e?
Comoara lui Beckworth.
- Nu e nimic în ea. - E goală?
Aşteaptă.
Ce e asta?
Încă o ghicitoare.
Ce spune?
"Ca să găseşti averi şi bogăţii, nu ai nevoie de ajutor."
"Tot ce trebuie să faci e să te priveşti".
Ce înseamnă asta?
Nu ştiu, dar e scrisă corect.
Înseamnă că pierdem timpul.
- Nici măcar n-are vreun înţeles. - Să nu ne pripim cu părerile.
Beckworth probabil a pus-o acolo ca o glumă.
- Cam jalnică gluma. - Dar comoara ar putea fi aici.
- Am nevoie de timp ca să o găsesc. - Nu mai pierdem timpul.
Opresc chestia asta. Toată lumea afară.
Cho, asigură locul şi porneşte alarma.
Pune-i pe Rigsby şi Van Pelt să păzească conacul diseară.
Noi vom face tura după ei.
Nimeni nu intră aici, mai ales Jane. S-a înţeles?
Am înţeles.
Toată lumea afară.
- Lisbon. Asta e... - Gura! Am terminat pentru azi.
"Gura"?
- E prea mult? - Un pic.
A funcţionat.
E bine, puţin cam mult.
- Deci, Grace... - Da?
- Mă întrebam dacă noi am putea... - Cum vrei să abordezi asta?
Să abordez ce?
Supravegherea.
Aşa e.
Ascultă, în legătură cu cealaltă chestie,
poate că nu e momentul potrivit.
Da. Da.
Am putea să ne plimbăm...
Să patrulăm prin zonă.
Sau poate unul dintre noi ar putea sta aici
în timp ce celălalt patrulează... alternativ?
Da, e mai bine. Merg eu primul.
E în regulă. Pot s-o fac eu.
Mie mi-e mai uşor.
Păi, dacă vrei să mergi primul, e bine şi aşa.
Nu, nu, nu.
"Să te priveşti."
Nu!
Nu-i nimic acolo, Drew. N-a fost niciodată.
Tu ai pus al doilea indiciu?
Da.
Nu l-am omorât pe Foster.
Nu fi ridicol. Sigur că tu l-ai omorât.
Numai ucigaşul ştia cum să intre aici
prin pasajul secret.
Ţi-ai dovedit vinovăţia doar intrând în cameră.
Totul a fost pentru bani?
Numai pentru bani?
Am petrecut ani de zile ascultându-mi familia vorbind întruna
despre familia Beckworth şi despre tot ce au avut.
N-am primit nimic din toate astea,
nici măcar un lucru.
Şi apoi mătuşa mea mi-a spus de indiciu şi de comoară
şi m-am gândit că pot să o păstrez pentru mine.
Puteam avea ceea ce meritam de când mă ştiu.
Tot ce trebuia să fac era să-l scot pe Foster din casă.
Aşa că l-ai bântuit.
Verişorul meu mi-a spus de echipamentul
pe care Beckworth l-a construit înăuntru.
Am vrut doar să-l sperii.
Dar Foster n-a priceput aluzia.
Aşa că a trebuit să fac ceva.
N-am vrut să-l omor.
Nu ştiam ce să fac.
Şi apoi mi-am amintit de poveştile despre Beckworth,
cum a fost omorât, cum fantoma lui încă bântuie locul.
Aşa că l-am aruncat pe fereastră
la fel cum a fost omorât Beckworth.
Nu era casa lui Foster. Aparţinea familiei mele.
Pune mâinile la spate.
Acum.
Când ai deschis prima dată cutia de sub pian,
era ceva în ea?
Asta.
L-ai omorât pe Foster pentru o cheie veche.
Mă întreb ce deschide.
- Ştiu eu ce deschide. - Ce?
Se joacă cu tine. E atât de răutăcios.
Haide.
Dle Jane. Tocmai am fost informată de unul dintre agenţii dvs.
Sper că s-au comportat...
într-o manieră profesională.
Mulţumesc pentru tot.
Placerea e de partea mea.
Vă deranjează dacă vă pun o întrebare?
Nu.
Am întrebat de dvs..
Ce s-a întâmplat cu familia dvs... Îmi pare tare rău.
Şi m-am gândit că într-adevăr înţelegeţi
cum te simţi când pierzi pe cineva.
Asta era întrebarea?
Credeţi că ei ştiu cum ne simţim?
Morţii, vreau să spun...
Cât de rău ne pare...
Cum am dori ca lucrurile să fie altfel?
Credeţi că înţeleg?
Nu.
Îmi pare rău.
Pizza pentru caz închis?
Pizza pentru caz închis.
Dacă Rigsby mănâncă iarăşi tot salamul, mă voi enerva.
Te simţi bine?
Fii sigură.
Am lucrul potrivit pentru asta.
Vin?
Doar puţin din ceva special.
Scuză-mă. Am nevoie de un pahar. Îmi pare rău.
Sigur.
Voi pleca în câteva minute.
Aşteaptă cinci minute, apoi ne întâlnim la maşina mea.
Bine.
Doar puţin.
- Poftim. - Mulţumesc.
Dle Rigsby.
Noroc.
- Caz închis. - Caz închis.
- E bun. - Mă bucur că vă place.
De la ce era cheia, Jane? Cea pe care ai găsit-o în cutie.
Cheia? Comoara lui Beckworth.
Spune odată.
Doar fiindcă acea comoară nu consta din aur sau bani
- nu înseamnă că nu există. - Deci ce era?
Beckworth era un colecţionar.
Colecţiona sute de bucăţi din acelaşi lucru...
Unele din cele mai fine, mai rare exemplare din lume
- valorează zeci de milioane de dolari. - Deci ce era?
Ce?
Miroase bine.
Noroc.
Traducerea şi adaptarea: dflo Corectura: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Sincronizarea 720p HDTV: PoLL11